Румяна Каменска-Донкова
Нечакана радост

chitanka.info

След бляскавия шум на рецитала

душата ми отново е сама.

От делничност и болка натежала,

смирено се прибирам у дома.

Протяга алчно пипалата мракът,

към моята самотност той пълзи,

а пред вратата като гост нечакан

стои букетче момини сълзи.

Не зная от кого са и не питам,

разбирам само с тиха яснота:

една човешка тайна неоткрита

е чакала пред моята врата.

Събрал е някой стръкчета надежда,

грижливо после ги обвил с листа,

та студ и слънце да не ги повреждат,

да устояват на случайността.

Цветчетата като вълшебни капки

спасяват ме от празния ми ден.

Добра всеопрощаваща загадка

присяда тихо вечерта до мен.

Един копнеж, забравен от години,

като вълна се връща и сега

пак искам нещо в дните ми да има,

не зная Бог, човек или съдба —

надеждите ми мъдро да запази

на разума в безсмъртните листа,

сред ледове от болка и омраза

да процъфтява тихо радостта.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.